EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Rasmus!
Rasmus?
Rasmus, gå till rummet längst bak.
Skynda dig!
Hör på mig...
Det var en olycka, okej?
Vad fan hände?
Är de döda?
Var det jag som gjorde det?
- Va? - Simone!
Hör på mig. De tappade ett prov och blev smittade.
- De tappade inte nånting. - De tappade det och blev smittade, okej?
Jag förstår inte. Jag minns inget.
Vad händer?
De... De tappade ett prov.
De...
Jakob tappade ett prov. Han fick det på sig och smittade de andra.
De dog allihop.
- Var är Rasmus? - I rummet längst bak.
- Var han där hela tiden? - Ja.
- Är du säker? - Ja!
Vi måste ta ut kropparna och röja upp.
Var är dräkterna?
De tappade ett prov. De tappade ett prov.
Det var en olycka. En olycka.
Det var en olycka. Det var en olycka.
- Tror du verkligen att det var en olycka? - Jag vet inte. Vad tror du?
- Det vet jag inte, men... - Nej.
Men alla som skulle hjälpa oss är döda.
- Fie är fortfarande här. - Ja?
Och vad kan hon? Förlåt.
Jag vet inte, Patrick. Men vi måste tro att hon kan hjälpa oss på nåt sätt.
Vi tror hela tiden. Jag vill veta hur det här fungerar...
Vi vet att naturen blir svart och att folk dör där ute.
De dör här inne också.
Vad är det du inte fattar? Vi kommer inte att överleva. Vi kan inget göra.
Världen håller på att försvinna. Vi kan inte vänta på att nån annan ska göra nåt.
- Tänk om det inte finns några? - Vad fan ska jag göra?!
Jag kan inte kartlägga viruset själv.
Jag måste ha Jakob och han är död.
Kan du säga exakt vad du behöver?
Pappa hade kopior av allt på sin dator.
Om jag hittar den, kan du göra nåt då?
Jo, kanske.
Den där datorn är vårt enda hopp.
Rasmus, jag sticker.
Jag måste hitta pappas anteckningar.
I huset?
- Följer de andra med? - Nej, det är bara jag och Martin.
Du måste stanna här, okej?
Jag tror att jag mår mycket bättre.
Är nåt på tok?
Vadå?
Nej.
Jag är snabbt tillbaka.
Låser du?
Så, istället för att försöka få nanokapslarna ur kroppen
ska ni hitta en dator med en manual för viruset i Simones barndomshem
så kan Fie sätta ihop botemedlet som en Ikea-garderob. Vattentät plan...
Hör du inte? Det är sinnessjukt.
Ja.
Om ni inte kommer tillbaka, vad händer då med oss andra?
- Då har de andra dig. - Vad fan ska det betyda?
Du måste ta hand om dem.
- Det kan jag inte. - Det tror jag att du kan.
Stanna här och ta hand om de andra, och hjälp Fie att få ordning på stället.
Gör vi verkligen det här?
Nu gör vi det.
Okej?
Så fort ni går utanför porten kommer Apollon att kunna se er.
Var inte rädd.
Ta hand om dem.
Okej?
Tänk om de inte återvänder.
Det är ungefär åtta mil dit. Det kommer att ta några dagar.
Var uppmärksam. Vi vet inte vad som finns där ute.
Det är en allvarlig sjukdom som förstör Sarahs immunförsvar.
Så hon blir lätt förkyld? Jag förstår inte.
Ja, nu, men den är aggressiv, så inom tre-fyra år
blir Sarahs immunförsvar så dåligt att hon kan dö av en förkylning.
Hon kan bli sjuk av vad som helst.
Hon blir tvungen att leva i en steril och kontrollerad miljö.
- Hon får inte leva ett normalt... - Vi, då?
- Vad har vi gjort för fel? - Ni hade inte kunnat förhindra det.
Varför drabbas vi, då?
- Det har väl mest jag som drabbas? - Inte nu, Sarah.
- Om hon ändå hade sagt att jag skulle dö. - Sarah, var inte så dramatisk.
- Du var inte där. - Mamma och pappa är såna. Skit i dem.
- När jag är läkare tar jag hand om dig. - Och när du inte orkar med mig mer?
- Jag orkar alltid med dig. - Det säger du nu...
Upp med hakan.
Titta här.
Redo? Jag orkar med dig...
Alltid!
Hej. Vem är du?
Vem är du?
Du dödade min bror.
Det gjorde du.
Det var inte jag. Det var en olycka. De tappade ett prov.
Jo, säkert.
Din syster ljuger. Jag såg att det var du!
Vill du ha mer vatten?
- Jag tittar till dig lite senare. - Okej.
Så länge vi håller oss till de små stigarna händer det inget.
Vi ska ta oss igenom här.
Här.
Det finns vatten.
Simone.
Vi ska nog dra vidare.
Upp med händerna.
- Hej. Vi passerar bara. - Låt oss gå.
- Håll käften. - Vi kommer från skogen...
Håll käften, för fan!
- Låt honom prata, gumman. - Stötta mig, för helvete!
Lugn, lugn...
- Vad gör ni här? - Vi passerar bara.
Vi har inga vapen. Vi gör inget.
Man kan inte vara nog försiktig.
Ursäkta. Johanne.
Va?!
Hej.
Vad fan...?
Hej. Martin.
- Klaus. - Martin.
- Hej. - Du är väl inte sur? Bra. Hej. Johanne.
Var är de andra?
Kan du leta upp dem?
Jag äter.
Okej, jag letar upp dem, så kan du äta.
Är det bara vi två?
Du och jag?
Stöter du på mig?
Nej! Det gör jag inte.
Säg att jag gjorde det...
Dagen efter att jag har begravt tio av mina närmaste?
En aning opassande.
Jag vill hjälpa dig.
Med vadå?
Martin har bett mig hjälpa dig hålla ordning här.
- Jag tar hand om dig nu. - Så du tar hand om mig?
Du behöver mer än ett gammalt vattenrör om du ska ta hand om mig.
Jävla vattenrör!
Jean.
Jean, jag måste prata med dig.
- Vad gör du? - Jag letar efter Lea.
Har du hittat henne?
- Nej. - Hitta henne, då.
- Det är det jag försöker göra. - Så länge jag är chef så måste ni lyssna.
- Chef? - Vad gör du om vi blir anfallna?
Nu?
Jag måste göra allting själv.
- Är du arg? - Vi behöver puffror.
Puffror?
Det var som fan, nu blir det fest.
- Varsågod. - Oj, det ser bra ut.
Simone.
Tack.
- Skål. - Skål!
Då kör vi.
- Den smakar sjukt illa. - Den är fan i mig god! Jag gillar den.
- Gillar du den? - Kan vara det godaste jag har smakat.
Ge mig din flaska. Du får med dig en på färden.
- Du är en bra vän. - Lägg av.
Den är god. Riktigt god.
Hur länge har ni bott här?
- Ett halvår? - Ett halvår, ja.
Vi har rört på oss mycket för att undvika de mörka männen.
Främlingarna?
De brukade samla ihop folk och döda dem.
- Men inte nu längre. - Jaså?
Vad gör de då?
De letar efter nån. En pojke.
De säger att de kan rädda allt om de hittar honom.
Att allt kan bli som vanligt igen.
Tack.
- Lita inte på vad de säger. - Men tänk om det är sant?
Om de hela tiden bara har letat efter en lösning?
- Ja, och än sen? - Vi behöver inte prata om det nu.
Skål!
Jäklar, vad gott!
Är det nån här?
Say hello to my little friend!
- Hur länge har ni varit tillsammans? - I tolv år.
- Vilken bragd! - Menar ni det?
Hon har inget val. Vart ska hon ta vägen?
- Hon är fångad. - Hon är fångad!
- Ni två, då? - Vi?
- Jag vet inte vad man kallar det. - Jag vet inte.
Jag vet vad man kallar det.
- Kalla det kärlek... - Nej...
Kalla det vad du vill!
Det finns inga ord Inga ord när det slår till
Så du kan kalla't vad du vill
- Upp med händerna! - För helvete!
Ser det här ut som ett gammalt vattenrör?
Är du allvarlig?
Det ser ganska allvarligt ut.
- Var fan har du hittat den? - Den är inte farlig, kan jag berätta.
Den har ingen avtryckare. De här liknar patroner, men är det inte.
Jag har tryckt på alla knappar. Den här går inte. Den här funkar.
- Lysknappen. - Oj.
Den andra knappen funkar inte.
Du lyckades släcka lyset. Snyggt.
Satan!
Det är bra om vi fortsätter i morgon.
Jag har aldrig sett dig skratta så mycket som i kväll.
Du är sjukt vacker när du skrattar.
Gud, vad fånig du är.
Tror du att Rasmus är okej?
De andra tar hand om honom.
Han skulle aldrig göra nån illa...
Vad menar du?
Glöm det...
Tror du att jag är farlig?
Jag tror att du är lösningen, eller...
Jag vet inte vad jag ska kalla det, men...
Din syster gör allt hon kan för att hjälpa dig, och jag med.
- Försöker du undvika mig? - Nej, Jean... Jag har bara tänkt.
Vad har du tänkt på?
På hur jag kunde tro att det fanns hopp.
Att vi kunde skapa liv, när jag inte kan få en planta att växa.
- Okej. - De dör ju bara. Titta!
Titta dig omkring.
De dör för att ingen tar hand om dem.
Vi dör också om ingen tar hand om oss.
- Jag tar hand om dig. - Nej, det gör du inte.
- Jo, det gör jag. - Hur då?
Det är sånt pojkvänner gör.
Om vi inte kan få en gurkplanta att gro, hur ska vi då överleva?
- Jag vet inte. - De som visste det är döda, Jean...
- Säg inte åt mig att lugna ner mig. - Gumman, de kan höra oss.
De hör inte ett skit. Drickat knockade dem. De sover.
- Jag gillar det inte. - Inte jag heller.
- Nu känner vi dem. - Klaus, du känner dem inte!
De stämmer in på Apollons beskrivning.
De är på flykt med pojken. Jag är helt säker.
Apollon dödar oss om vi inte överlämnar dem.
Martin, vakna. Martin!
- Vad händer? - Vi måste ut härifrån!
- Kom! - Ja...
Nu, Martin.
Hej.
Jag trodde att du sov.
Jag skulle bara hämta lite vatten.
- Det finns massor. - Och du?
- Jag kunde inte heller sova. - Va?
- Jag kunde inte sova. - Okej.
Undan!
Simone...
Undan!
Simone...
- Stop! - Lugn. Vi gör inget.
- Det är inte som du tror. - Stopp!
Jag hörde vad ni sa.
- Stanna där! - Vi gör inget!
Stanna, stanna...
Martin!
Johanne, nu!
Nej!
Martin!
Martin...
Kom.
Kom nu!
Älskling? Nej, nej, nej...
Andas, andas...
Du räddade oss.
Andas, andas...
Du räddade oss, okej?
Sarah?
Har du varit ute?
Nej.
Du är en usel lögnare.
Om jag har det, då?
- Vill du dö? - Är vi inte alla på väg att göra det?
- Nej. Vi kan inte ge upp nu. - Varför inte?
- Jakob hade inte velat det. - Du vet inte vad Jakob hade velat.
Världen har gått under, alla har fattat utom oss.
Alla dina vänner är döda och du pratar om att allt ska bli bra igen.
Varför då?
God natt, Fie.
God natt.
Andas lugnt och fint. Kom igen.
Ge henne nåt, annars får vi inte följa med.
- Vad ska jag ge henne? - Jag vet inte. Nånting!
- Jag ska skärpa mig. - Du måste ta av den där.
De får inte se att du är sjuk.
- Ut ur bilen och gå till fots! Kom nu! - Då går vi.
Det är min väska.
Lägg den där.
Varför får jag inte ta med den?
Pass är det enda ni får ta med er.
Lyft på glasögonen.
Jag ska bara kolla dig.
- Tack. Och öppna munnen. - Vad är det till?
Jag kollar dig för antikroppar. Öppna munnen.
- Tack, du kan fortsätta. - Jag vill ha min familj med mig.
Jag väntar på er.
Jag vill ha min familj med mig.
Tack. Du kan fortsätta.
Jag ska bara se dig i ögonen. Tack.
Kan du öppna munnen?
Lugnt, Sarah. Gör bara som hon säger.
Nej, nej... Det är inte viruset, det är hennes immunsystem.
- Jag kan inte släppa igenom henne. - Det är inte viruset!
- Sarah, kom. - Hon släpps inte igenom.
Hon smittar inte!
Det är min lillasyster, för fan!
- Tyvärr... - Vi måste hålla ihop!
- Sarah, kom här. - Vi måste ha med våra barn.
- Hon stannar här! - Vi måste ha med oss dem.
Mamma! Pappa!
Stannar ni här eller åker ni med bussen nu? Hon följer inte med.
Sarah...
Hallå!
Pappa...
Pappa!
Sarah, titta på mig. Sarah, titta på mig.
Flytta på dig!
Sarah, titta på mig. Jag stannar med dig. Vi hittar en annan väg.
Flytta på er!
Så det var här du växte upp?
Ja, det var här alla ungar i kvarteret träffades och gjorde jävelskap.
Här är videomannens hus.
Han hade en enorm samling av Disney- och Pixar-dvd: er.
- Vi gick dit och gick på bio. - Det låter inte alls läskigt.
- Han hade en jättestor popcornmaskin. - Nej, du skämtar!
Så du satt i hans knä, åt popcorn och såg Den lilla sjöjungfrun?
Jag dödade henne...
Det går över.
- Gör det? - Ja.
Det är det som är så hemskt.
Man glömmer det.
- Jag dödade henne. - Du gjorde det du måste göra.
Eller hur?
Gjorde jag det?
Nu går vi och letar upp datorn.
Helt otroligt...
- Finns det nån annan väg in? - Ja.
På baksidan.
Jag kan distrahera dem.
- Så träffas vi hos videomannen. - Okej.
Var försiktig. De är kanske fler.
Ja!
Snälla!
Vad vill du?
Hör här...
Vill ni inte ha pojken? Han som ni letar efter?
Ut!
Var är pojken?
Jag skulle behöva en sån.
Och en tändare.
Jordy!
Vi ses, kukhuvud.
Satan! Är du okej?
Är du okej?
- Ta tillbaka drönarna. - Vi måste spåra upp dem.
- Gör som jag säger! Släpp dem. - Men...
- Lea. - Inte nu, Jean.
Jag har nåt viktigt att visa dig.
Här.
Nu kan du titta.
Gurkorna mår bra. De är lite...
De kommer att klara sig.
Vi kunde ju ta hand om dem tillsammans. Om du vill.
Jag förtjänar inte dig.
Tack, Jean.
- Du, Martin. - Ja?
Härligt att ni är tillbaka. Hittade ni datorn?
Om pappa hade anteckningar om viruset, så finns de här.
- Hur mår Rasmus? - Bra. Han sover.
Kom in.
Har alla mappar raderats?
Är där inget?
INGET INNEHÅLL
Inte än.
Det är fan inte sant.
Kom igen...
- Sök på "virustillväxt". - Allvarligt...
- Jag kan inte överleva utan min bror. - Vad är det du vill?
Jag vill att du dödar mig.
- Va? Varför då? - Jag är sjuk. Det är mitt immunförsvar.
Jag tycker att du ska gå nu.
Visa mig hur du dödade min bror. Gör samma sak med mig.
Öppna inte dörren.
Stopp! Öppna inte dörren.
Gör det inte. Stanna där.
Stanna, för helvete! Du vet inte vad som kommer att hända.
Gör med mig som du gjorde med min bror.
Va? Stanna! Lägg av!
- Jag vill inte vara ensam. - Stanna för helvete!
- Jag vill inte vara ensam. - Stanna!
- Vad är det där? - Fie.
Är det viruset?
Är det?
Jag får se.
Det var så du gjorde.
Det var så du dödade dem.
KONTROLLERAD VIRUSMUTATIONSNYCKEL
Det här har vi letat efter i sex år!
Signalen är aktiverad och stationär.
Undertexter: Fredrik Papp